-Vent!
- Ikke sov når du er på jobben.
- Ursäka mig. Är detta vägen till Samarkand?
- Tack.
- Vart? Vart ska du resa?
- Sitt ner, tack. Vi lyfter strax.
- Kom ut ur planet.
- Unga dam, sitt ner. - Okej, okej. Gå vidare.
- Har du inte de där 'barbariska' karamellerna?
- Jo det har vi. Bara sitt ner och var lugn.
- Tack så mycket.
- Jag låter dig ändå inte gå någonstans.
- Fäst er säkerhetsbälten. - Yeah.
- Tornet, detta är 593. Redo att lyfta.
-593, lyftning godkänd. Startbana nummer tre. Vädret är bra. Vindar från sju sekundmeter.
- Vi lyfter.
- Om du lyfter på locket på graven så kommer det att utbryta krig.
- Man går inte dit.
- Jag skall vara försiktig. Jag ska bara lyfta på locket lite, med min nagel.
- Nej, vi flyger inte.
- Vad var det? - Allting är okej här.
- Låt oss flyga.
- Nej, det fungerar inte.
-Flyg 593, vad är det som händer? -Jag vet inte!Flyg mode på men kan inte lyfta.
- Hör upp!
- Alla här inne vill väl till Samarkand?
- JA!
- Alla vill dit. Förstått?
- Låt oss flyga.
- Kommendör. Snabbt beslut, tack. - Lyft!
- Skit!
-593, vad hände?
- Jag ropade inte på dig.
- Varför gör vi ingenting?
- Vill du ha?
- Nej, tack.
- En gång i tiden lämnade en av våra officerare sig helt öppen.
- Han kränkte 'Överenskommelsen'.
- Och just när hans straff verkade oundvikligt, -
- steg det fram en flicka för att skydda honom...väldigt entusiastisk.
- Hej... det är Olga.
- Och sedan, givetvis, bevisades det att han var oskyldig, och inkvisitionen lät honom gå, -
- och häxan, -
- som inte har förändrats alls, -
- och som vi 'Ljusa' verkligen behövde blev dömd.
-Ledsam historia,Boris Ivanovich.
- Det var bara ett smakprov.
- Men hon - en av de Stora - var det verkliga målet.
- Det finns ingen krita i Tamerlans högra hand.
- Hur kan du veta det? Var du där?
- År 1941 hade Boris ordentliga problem, och jag behövde verkligen kritan.
- Jag övertygade en grupp arkeologer att organisera en expedition och sedan följde jag med dem.
- Väl i Samarkand träffade jag en gammal man vars namn var Zoar. Han var en ÄIdste.
- Och jag sade till honom att om vi öppnade graven så skulle ett krig utbryta, -
- men jag var ju säker på att, -
-kritan skulle finnas inuti och med den skulle jag kunna ställa allting till rätta igen.
- När vi öppnade graven så fanns det en inskription på den:
"Jag höll hela världen i min hand, men nu kan jag inte ta med mig den längre. "
- Det fanns ingen krita i hans högra hand.
- Men vad gjorde Zoar där?
- Han arbetade i Gorkom, i någon statlig institution. Någonting med ideologi.
- Och under Tamerlans tid?
- Ungefär samma sak. Han var Tamerlans högra hand.
- Högra hand?
- Oh Zoar, oh, din gamla skojare!
- Olga! Börja vända på planet.
- Jag vet var kritan är. Zoar har den.
- Zoar...
- Ge mig kritan!
- Det är kritan.
- Du verkar inte förstå. Jag behöver en magisk.
- Det är den magiska kritan.
- Okej då. Var ska man skriva med den då?
- Här på denna anslagstavlan.
- Och... fungerar det?
- Varje dag.
- Vad ska man skriva?
- Vadhelst du önskar.
- Hur... hur hamnade du här?
- Jag hade bara vägarna förbi och bestämde mig för att titta in.
- Hade bara vägarna förbi?
-Vägarna förbi oss?Egor,det fungerade! Förstår du? Det fungerade!
- Vad fungerade, Pappa?
- Kritan! Kritan fungerade!
- Min kära man, varför är du så kall?
- Varför så kall? Fryser du? Ett ögonblick bara, vänta lite...
- Är du hungrig? Vi lagar till något som du kan äta.
-Zoar!Gör något! Laga någonting! Jag har sonen...
- Sitt ner! Kom igen! Det fungerade!
- Ge mig din byxor snabbt. Vi tvättar dem också.
- Vad ska jag ha på mig då? Jag har bara ett par.
- Det är ändå för sent för att gå någonstans ikväll. Håller du inte med?
- Kom igen, kom igen, kom igen!
- Nog! - om vi ska tvätta något överhuvudtaget så måste vi vara seriösa.
- Oh! Ursäkta mig. Jag letar efter din granne.
- Du är inte den ende som letar.
- Tack.
- Var försiktig, Svetlana.
- Är du en vampyr?
- Jag är en vampyr. Titta!
- Du får ursäkta honom. Vi är inte våIdsamma och har inte brutit någon lag.
- Jag anklagar inte dig för någonting.
- Här är Moskvas registrering.
- Jag... Jag... Jag... Jag anklagar inte dig för någonting.
- All mat i kylen är lagliga produkter: Mjölk, ost, potatis...
- Jag är ledsen...
- Försvinn Pappa! Sluta att skämma ut dig själv!
- Hallå?
- Hallå, Anton?
- Vem är det?
- Det är jag, Svetlana.
- Svetlana? Men vet du att han har en familj, ett barn?
- Var så snäll och ring inte honom mer.
- Egor, här.
- Detta är pilaff. Man äter det med sina händer.
- Jaha? Är det gott?
- Vill du följa med oss och äta?
- Med dig? Eller vem menar du exakt?
- Med mig. Med mamma.
- Egor, jag kan inte följa med. Jag har ett annat liv.
- Egor, du måste förstå... jag...
- Men du kommer att komma tillbaka, av din egna fria vilja?
- Zoar, varför fungerade inte kritan?
- Jag skrev där du sa att jag skulle skriva...
- Eftersom jag skriver mitt eget öde här.
-150 rubles för pilaffen.
- Ditt öde är inte här, det är någon annanstans.
- Och vad viktigare är: du kan inte förändra någon annans öde överhuvudtaget.
- Alla kan svara endast till sitt eget öde.
- Kommer du inte ihåg, var du bröt dig eget öde?
- Men varför sade du inte detta till mig direkt?
- Du frågade inte mig.
- Du frågade inte mig...
- Jag är ledsen, Anton.
- Vad var det som hände?
- Han stal kritan.
- Hallå.
- Ursäkta. Kan jag få prata med Egor?
- Är du galen?
- Klockan är ett på natten. Egor sover.
- Hej, Boss! Till VDNH-stationen!
- Vi hittade honom, Zavulon!
- Krossa honom!
- Idiot! Jag vill ha honom levande!
- Bara kör honom från ett ställe till ett annat, killar!
- Anton!
- Vem där? Anton?
- Zoar.
- Det är ingen här.
- Vad?
- Detta är det hans mobil, eller?
- Men varför är den i sönder?
- Så, de 'Mörka' letar också efter kritan.Det stora spelet börjar.
- Vad är ditt problem?
- Jag skall gå.
- Killar. Vad är era problem?
- Stanna! Hallå.
- Stanna!
- Vem pratade du med?
-Jag vet inte riktigt,men de sa till mig att aldrig ringa honom igen.
- Det är Egor.
- Varför kom han egentligen?
- Han stal kritan från honom.
- Vart ska du någonstans?
- Ow! Jag kommer snart tillbaka.
- Kommer du ihåg Egors adress? - VDNH-stationen.
- Då drar vi. - Ja, låt oss.
- Ta med henne.
- Sveta!
- Hon lyckades sticka.
- Men, om du nu fryser så mycket så sitt här och värm dig själv.
- Till varsomhelst.
- Okej.
- Mr. Zavulon, varför är vi 'Mörka'?
- Eftersom mörkret gömmer de ofullkomliga.
- Och det finns ingen människa utan ofullständighet.
- Det ger oss en förmåga att göra allting som vi vill göra, -
-det låter oss vara oss själva. Sådana som vi är.
- Mörkret ger oss kärlek.
- Titta vad jag hittade, mr. Zavulon.
- Det är ödeskritan.
- Hallå.
- Zavulon. - Jag lyssnar.
- Har du kritan?
- Nej.
- Du har ingen rätt att ens röra den.
- Och jag rörde inte den.
- Vad är det för fest du har där borta? Varför bjöd du inte mig?
- Men jag kommer ju att skicka ett foto till dig.
- Vi saktar ner lite, Semyon.
- Sammankalla medlemmarna. Vi samlas på Hotell Kosmos.
- Men vart ska du gå, Boris Ivanovich?
- Jag måste byta kläder.
- Alisa?
- Med kritan kan du rätta till misstag.
- Nåväl, behåll den då.
- Du då?
- Jag behöver inte den.
- Begår du aldrig några misstag?
- Jovisst, men jag ångrar aldrig dem.
- Vad ska jag göra med den?
- Du kan få ge den till Alisa.
- Och vad ångrar hon?
- Ja, vad kan en kvinna ångra?
- Kärlek.
- Är du säker på att du gör det rätta?
- Jag vill inte bli som du, att vara rädd för både sina vänner och fiender.
- Att vara rädd för varende telefonsamtal.
- Vem har sagt det.
- Om du frågar mig så är jag inte rädd för någon.
[Sjunger]
- Är det möjligt att förbli mänskliga i vår situation?
- 'Mänsklig'? Pappa?
- Menar du att du kan göra mig till en människa?
- Nej, men...
- Lyssna nu!
- Kostya! Kostya!
- Min son. Lyssna.
- Alisa, är du redo?
- Javisst.
- Vi börjar. - Jag kommer.
- Rör inte ringen. Den skadar dig.
- Vem bad dig att komma?
- Är jag inte tillåten?
- Varför inte?
- Stäng dörren.
- Hej.
- Jag kommer för att ta dig härifrån.
- Zavulon...
- Jag kommer.
- God kväll. -Det är bäst om du kommer tillbaka senare.
- Jag måste gå.
- Kostya, vänta. Vänta! Lyssna på mig. Jag kan förklara.
- Det finns inget behov.
- Han vet allting om mig. Jag kan inte göra någonting. Han känner mig. Kan du förstå? Inte?
- Jag kan inte bara ta av den.
- Låt mig hjälpa dig.
- Nej.
- Han skulle döda dig.
- Jag är inte rädd.
- Jag är rädd.
- Jag förmodar att jag frågade dig. Kan det inte vänta?
- Jag sade det till dig...
- Kom igen, kom igen...
- Vem är det?
- Anton Gorodetskys granne.Han kan känna igen honom i vilken kropp som helst.
- M-m-m... är Pappa här?
- Ow...
- Numret som du slagit är inte nåbart för ögonblicket.
- Gör det ont?
Kom igen, Kom igen, Kom igen! Kom igen, Kom igen, Kom igen!
- Du har ingen rätt. Du är en brottsling.
- Du är fredlös, hör du det?
- Du behöver torka litegrand.
- Du är fredlös. Alltså, det är inget personligt.Det är bara en order för mig.
- Jag håller med. Jag håller med dig.
- Jag hade en order. Gosha är en bra man...
- Gosha gick till Hotell Kosmos. Det var någon pojkes födelsedagskalas.
- Vad... vad vill du göra?
- Vad vill du göra?
- Nej! Ingenting skulle komma ut ur det!
- Alla känner igen ditt fula ansikte!
- Nåväl, givetvis, det är inte våra metoder överhuvudtaget.
- Kan du berätta för mig, tack, var är pojkens födelsedagskalas?
- Det är på översta våningen vid hissen.
- Kolya. Papegojan kommer till dig.
- Hej, hur mår du?
- Fie-fie. Kom igen, gå snabbt, bli inte försenad.
- Vityok, vänta!
- Ge mig din kappa.
- Hej, Vityok.
- Har det börjat?
- Ser jag ut som din Vityok?
- Så du är inte Vityok?
- Men var är då Vityok?
- Egor!
- Vem där?
- Egor!
- Grattis på födelsedagen!
- Tysta, tysta! Låt hans Pappa säga något!
- Det är HANS födelsedag. Har du redan glömt det?
- Ge honom en straffbägare.
- Kom igen, säg något!
- Han väntade så på dig. Vad är det med dig?
- Jag vet, att ni 'Ljusa' vet hur man gör det!Kom igen!
- Jag...
- Jag... önskar dig... bra hälsa och tur i livet, Egor.
- Är det allt?
- Och jag önskar att allt ska vara det bästa i ditt liv.
- I DITT liv!
- Jag berättar andra saker för dig efter det, Egor.
- Kan vi sticka härifrån?
- Nej! Säg det nu - 'efter det' kommer det att vara för sent.
- Okej.
- Jag önskar dig bara en sak...
- Jag önskar att du lär dig att förlåta. Och vadhelst de kommer säga till dig...
- Bravo!
- Ledsen för din pappa. Han är så trött.
- De drogade honom.
- Hej! Låt mig passera där, till höger.
- Vitya. Sakta ner 548:an. Tar du emot?
- Låt mig på komma förbi till höger!
- Det är vad luktdoser handlar om, Sonny.
- Ta en munsbit.
- Vad är det?
- Är elementen viktiga? Eller effekterna?
- Du förstörde mitt liv, farmor!
- Jaha? Du förstörde mitt också.
- Jag?
- Ja, på grund av dig har jag suttit i 'Zoo hörnan' de senaste tolv åren.
- Så vad ska vi göra med dig?
- Varför kommer du hit för? Har du inte glömt det min kära?
- En krita?
- Du vet att ditt lantställe blev demolerat, eller?
- Det är sant. Men en liten vägg har överlevt.
- Kom hit. Det är vindruvor. Vill du ha?
-Här! Neeej.Ta med kritan och sedan får du det. Har vi en överenskommelse?
- Hon skulle inte äta någonting, om hon inte kände dig.
- Är hon tränad?
- Hon är tränad.
- Skulle hon inte äta? - Hon skulle inte äta.
- Men jag gör det.
- Bra pojke.
- Till alla!
- Bra pojke! O-o-o-o...
- Jag kommer att äta.
- Jag kommer att äta allihop!
- Fiendens virvelvindar blåser rakt ovanför oss. Mörka krafter är våldsamt tryckande på oss.
- In i den ödesdigra kampen...
- Han är här någonstans. Han är nära. Jag kan känna det.
- Men vi kommer att ställa oss upp med stolthet och mod...
- Ooh... Mitt ord!
- Vad händer här?
- Du är dum, eller hur?
- Huh? Idiot!
- Sluta med detta, Semyon! Få ordning på dig själv!
- Vad gör du, Semyon? Gör det inte!
- Kör snabbare - annars kanske vi blir sena.
- Ska vi kalla på inkvisitionen?
- Nej, den tiden har inte kommit än.
- Alla är inte samlade än.
- En stor Zavulon, min älskling!
- En drink kanske?
- Ja, när du säger det på det viset.
- På det broderliga sättet.
- Du har bringat det på dig själv, Gorodetsky. Och sedan kommer jag att skicka dig inkvisitionen...
- Jag? Till inkvisitionen?
- Vad är orsaken?
- Jag dödade inte...
- Och du vet det.
- Nåväl, vem gjorde det då?
- Du vet hur det är i 'vem gjorde det'-en trädgårdsmästere,-
- eller en slaktare.
- Valeriy Sergeevich, trevligt att träffa dig här.
- Jag är bara här för min son.
- Han har också kommit för sin son.
- De gav Kostya en licens.
- Gratulerar!
- Men du vet det - att han inte är den sorten.
- Vilken sort är han då?
- Han är en fredlig man. Som hans moder var.Hon var en riktig människa.
- Men jag tror att han brås på sin fader.
- Stanna! 'Mörka' gentlemän!Vill ni vet vem som dödade Galina Rogova?
- Hon blev dödad av...
- Blev dödad av...
- Men varför var jag tvungen att döda henne?
- De blev dödade...
- Seriöst... varför?
- Varför var du tvungen att döda dem?
- Ow! Ow, ow!
- Och ni vill veta vem som gav honom idén?
- Pappa!
- Vid denna kniven...
- Jag ville att du skulle bli en människa så mycket.
- Ingenting i världen skulle förlåta brytandet av det stora kontraktet - 'Överenskommelsen'!
- Erkänner du din skuld?
- Ja, jag erkänner.
- Säg farväl till varandra.
- Det är okej.
- Inkvisitionen avslår mordanklagelserna mot Anton Gorodetsky.
- Du är fri att gå.
- Tack, men jag njuter av att vara här.
- Pappa!
- Jag ska förklara allting för dig...
- Var det du som kallade på dem?
- Jag?
- Zavulon! Du lovade!
- Försvinn, Pappa! Du är den som förstör festen.
- Han kan inte göra det med sin egna vilja.Han blev förled till det!
- Den som förledde honom...
- Tango.
- Tyst, tyst. Ge mig kritan.
- Kom igen.
- Stick, slyna!
- Det är från den gamla låten - Någon förlorar...
och någon kommer.
Någon försvinner...
och någon vinner.
- Hon kom. Hon är här.
- Nu är alla samlade.
- Få henne att stanna mr. Zavulon.
- Hon kan inte stoppas.
- Och... vad är det med mördandet?
- Melodrama är inte alls min genre, Egor.
- Då får jag göra det själv.
- Hon är starkare än du. Tänk på det.
- Tänk inte ens tanken!
- Svetochka! - Anton!
- Gå hem nu. Jag ska förklara allting. Senare.
- Snälla. Gå hem!
- Inget illa ment.
- Det är lugnt.
- Snälla. Gå hem.
- Du förstår mr. Zavulon?Han älskar henne inte längre. Han blev en 'Mörk'.
- Nej, min älskade Egor. Han gör det bara ännu svårare.
- Och vad ska vi göra?
- Tänk, Egor. Tänk!
- Igår, inuti 'Mörkret', stack jag kanylen i henne.
- Så nu kan jag suga henne.
-125- tre minuter till målet.
-320- sju minuter.
-34- sex minuter.
-540- två minuter. 540!
-518!
-118- en minut till målet.
- Starta inte utan oss under några som förhållanden.Ni ska alla stanna där ni är.
- Jag repeterar: Alla stannar där ni är!
- Är vi omringade?
- Inget svar.
- Sveta! Sveta, det är jag. Titta på mig.Stäng inte din ögon. Hör du mig?
- Jag förlorar dig, Sveta. Jag förlorar dig!
-Var lugn, var lugn.Ja,kom igen.Hjälp mig. Hjälp mig så att vi kommer härifrån.
- Vi ska ta oss ut.
- Kom igen och andas. Andas...
- Gå till körskolan.
- Fin flicka, fin flicka.
- Res dig upp.
- Res på dig sakta, Sveta. Res dig upp.
- Kom igen och prata med mig. Prata med mig!
- Berätta om någonting.
- Såja, bra jobbat. Andas, andas. Yeah.
- Du är redan på fötter igen. Fin flicka.
- Du är så vacker, Sveta! Du är en skönhet!
- Kom igen, kom igen, kom igen! Res på dig!
- Sveta! - Ja?
- Hallå?
- Hallå, Olga?
- Ja, vi är på väg. Vänta på oss.
- Jag har hittat Anton.
- Han är full och vill inte gå någonstans.
- Gå och träna.
- Drogade de honom?
- Vi måste ut härifrån. Det är en fälla.En provokation!
- Försök inte törna in i Egor. Hör du mig?
- Jag hör.
- Hör du mig?
- Ja, jag hör dig.
- Vem vill du ha?
- Jag behöver Anton Gorodetsky.
- Jag behöver också honom.
- Nej, jag behöver bara prata med honom.
-Neej,din lögnare.Du kom för att ta honom ifrån mig, eller hur?
- Nej.
- Han älskar dig.
- Han älskar dig också.
- Och nu damer och herrar!Det är dags för festens huvudaktivitet!
- Vi har väntat på det, som ordspråket lyder, i tusen år.
- Och nu har vi den nye Store!
- Jag vill göra slut med dig.
- Du har inget val.
- Fäst ditt säkerhetsbälten.
- Vi kommer att starta ett krig och denna gången kommer vi att vinna.
En stor motherfucker!
- Men om så bara en droppe blod av en 'Mörk' spills så är 'Överenskommelsen' bruten.
- Och då kommer vi att starta ett krig! Och vi kommer att vinna!
- All right. Det var det!
- Varför gömmer vi oss alltid? Är det inte nog snart?
- Vem är egentligen brottslingarna? Vi eller dem?
-Så, vad är problemet med oss, killar? Vi känner igen allihopa bara genom att se på dem!
- Hans lömska, fula och mörka ansikte.
- Vanligt folk tror på oss! Vem kan skydda dem om inte vi gör det?
- Eftersom alla andra förutom oss är inkapabla att göra någonting alls i dagsläget!
- Eftersom Ödet är i våra händer just nu!
- Stå still allihopa! Detta är en provokation!
- Det kommer bli så mörkt att inget kommer att kunna stå emot det...
- Vad händer om de verkligen kan kämpa här?
- All right, jag ska gå.
- Prova.
- Blod! Blod!
- Vad är det med dig?
- Blod! Blod! Blod!
- Det är allt.
- Vad är 'Allt'?
- Det började precis.
- Jag ville inte att detta skulle hända.
- Ska vi sticka?
- Vad händer med Gesser?
- Vi drar nu!
- Skynda!
-Allihop!Lägg er på led på golvet.Ha inte panik! Detta är en nödutrymning! Elden på golvet!
- Alla ska lägga sig! Alla! Eld! Lämna golvet!
- Hej, vad hände?
- Eld! Eld! Gå ut! Kom igen! Kom igen, vi måste ut!
- Vi är på väg ut. Det brinner!
- Fröken, vad hände? Fröken! - Vad är det unge man?
- Anton. Anton, var är du? Anton!
- Anton!
- Panikslagna folk försöker fly. Ja, folk försöker att fly.
- De kommer tillbaka.
- Elden på golvet. Var lugna.
- Fröken... Vad... Unga man... Vad är det som hänt?
- Ja. Ja, ja. Jag är på väg!
- Skjuter du på det?
- Det är väldigt mörkt här, -
- omkring världens undergång.
- Kanske ger de en mer tid?
- Stepan!
- Du måste hitta Alisa och ta tillbaka kritan från henne.
- Var är Alisa?
- Alisa? Du...
- Alisa!
- Alisa! Vänta!
- Jag är inte ditt bud, det vet du va? Och vad håller du på med egentligen?
- Stanna. Stanna!
- Spring. Jag sa, spring!
- Stanna!
- Ta det lugnt.
- Stanna! Stanna! Stanna där du är!
- Ta det lugnt. Ta det lugnt!
- Nå. Kan du leda mig till Alisa?
- Kom igen, kom igen. Visa mig var hon är.
- Kostya.
K- ostya, jag ville inte det. Kostya...
- Jag förstörde allting.
- Kostya. Kostya.
- Ge den till mig. Ge mig!
- Neeej! Nej! Ditt kräk! Släpp mig!
- Du kan inte få honom tillbaka ändå!
- Jag kommer fixa allting!
- Du kommer inte kunna fixa någonting!Ge mig kritan!
- Varför?
- Eftersom det inte är ditt fel överhuvudtaget!Ge mig kritan!
- Vems fel är det då?
- Det kvittar! Det spelar ingen roll!
- Alltihop är mitt fel!
- Anton! Anton...
- Jag är här...
- Vänta på mig. Jag kommer tillbaka. Jag kommer att komma tillbaka.
- Anton, jag kan inte se någonting alls.
- Släpp honom. Släpp honom! Jag tänker inte ge honom till dig!
- Hörde du mig? Jag tänker inte ge honom till dig!
- Lämna inte mig, Anton!
- Håll i! Håll i!
- Glaset!
- Vart drar du honom?
- Glaset!
- Glaset kommer att falla!
- Vad har du gjort, Anton?
- Jag har hittat kritan, Boris Ivanovich.
- Det huset blev förstört.
- Det blev det, men... men en liten vägg överlevde.
- Jag ber dig Anton, spring. Spring nu!
- Denna kameran har kort exponeringstid.
- Tack så mycket, Boris Ivanovich.
- Nå. Är det okej för dig?
- Ja...
- Nej... Jag ska försöka hitta och ta hand om det själv.
- På ett mänskligt sätt.
- "Nej". Det är inte särskilt bra.
- Ursäkta mig, tack.
- Kan jag låna en cigarett?
- Har du inga?
- Jag röker inte.
- Inget igenkännande.
- Nu då?
- Det är allt. Jag blev en människa.
- Inget igenkännande.
- Vänta, hon börjar känna igen honom!
- Ge honom inga ledtrådar!
- Och gör det inte heller komplicerat för honom!
- Vi är inte ödesbestämda!
- Fröken!
- Vi är ödesbestämda!
- Ursäkta mig, tack.Säg, har vi inte möts någon annanstans innan?
- Kanske.
- Verkligen?
- Mitt ord.
- Är vi omringade?
- Titta på dem. Jävla snobbar!
- Det är en riktigt bra sak.
- Eh!
Översatt av: dARTh *www.underTexter.se* Resynck: Xenzai[NEF]